Mina barn!
Arthur?
-Pappa! -Jag kommer.
FÖRFALLNA
Tycker du om den, pappa?
Väldigt mycket.
-Du tittade inte ordentligt. -Jodå.
Det där är jag, det där är Nanny...
det där är mamma, det där är du.
- Varför ser jag så ledsen ut? - Ditt ansikte ser ut så.
Jaså, minsann.
Jag vill inte att du reser bort.
Inte jag heller, men vi ska vara på landet hela helgen.
I morgon... sen torsdag...
sen är vi tillsammans igen. Det är inte lång tid alls.
Du är så lik din mor.
Har du tågbiljetterna? Och tågtiderna?
Jag måste gå. Jag vill inte komma för sent.
Vi klarar oss. Vi ses på fredag. Vinka till pappa.
Ni har haft det svårt, Kipps, och jag har förståelse för det.
Men vi tar inte fripassagerare.
Det här är en advokatbyrå, inte en välgörenhetsinrättning.
Bra. Jag antar att Tomes har informerat er-
-om mrs Alice Drablow och Eel Marsh House.
Hon dog förra månaden. Det var många år sen jag var där.
Den gamla änkan tog inte gärna emot besökare.
Inga barn?
En pojke som dog ung.
Många år sen. Ni ska få allt underlag att läsa under resan-
- men huvudsakligen ska ni gå igenom mrs Drablows papper.
Leta reda på hennes sista testamente. Det är ett berg av papper i huset.
Allt måste gås igenom.
Vi har kontaktat en advokat på platsen, men han har inte varit tillmötesgående.
Det jag hoppas på, Kipps, är att ni tar den här chansen-
- för att bevisa att ni önskar en framtid på byrån.
Det här är sista varningen.
KONTAKTA ANDEVÄRLDEN
DEN VÄRLDSBERÖMDA MRS WYNNE
-Mamma? -Min älskling.
SISTA TÅG MOT NORDOST, 21.00
Mr Kipps...
Det är en pojke.
Jag är så ledsen, mr Kipps.
- Har vi passerat Crythin Gifford? - Nästa station.
- Ni kommer alltså från London? - Det stämmer.
Och ni ska sälja Eel Marsh House?
Ni lär inte hitta någon köpare i trakten.
-Ska ni bo på Gifford Arms? -Ja.
Det är en bit att gå. Jag ger er skjuts. Det är på min väg hem.
-Samuel Daily. -Arthur Kipps.
Fin bil, mr Daily.
Den första här i grevskapet, den skrämmer lokalbefolkningen.
Tack så mycket.
Det var trevligt att talas vid, mr Daily.
Mr Kipps! Skulle ni vilja äta middag med mig och min hustru i morgon kväll?
Vi ser inte många nya ansikten, och maten där inne duger knappt åt en hund.
-Det skulle vara trevligt. Tack. -God natt.
God kväll.
Jag har bokat ett rum till söndag. Mr Kipps.
- Jag hittar ingen bokning. - Kontoret har telegraferat.
Det är fullbelagt.
God kväll.
Jag sa just att vi inte har något ledigt.
Vi kan inte skicka iväg honom i det här vädret.
-Det måste finnas någonting. -Vi har inget.
Du kanske vill lägga honom på vinden.
Javisst.
Den här vägen.
Jag tänkte stanna över helgen.
Min son och hans barnsköterska kommer hit.
Om ni vill ha semester är det bättre inåt landet.
Det är så kallt här med dimman.
Dimman. Dimman.
Den här vägen.
-Hur gammal är er son? -Fyra.
Underbar ålder.
Tack.
God natt.
Gå in!
H. JEROME ADVOKAT
Hallå?
Mrs Jerome?
-Mr Kipps? -Ja.
Min man gick för att träffa er på Gifford Arms.
Det här är mr Kipps.
Ni hade inte behövt komma hit. Vi kunde ha skickat alla dokument.
Men här finns alla nödvändiga papper.
- Mr Fisher sa att ni skulle åka i dag. - Inte förrän jag har sett alla papper.
-Allt finns där. -Nej, dem i huset.
Det lär vara väldigt mycket, så jag blir nog klar först på fredag.
Det går inte. Gifford Arms är fullbokat den här veckan.
Jag måste kontakta min byrå. Har ni telefon?
Inte ens mr Daily har telefon.
Då skickar jag ett telegram.
Posten är stängd onsdagsmorgnar. Tåget till London går om en halvtimme.
Min kollega väntar utanför med ert bagage.
Trevligt att träffas, mr Kipps.
Mr Keckwick, ändrade planer. Ni får köra mig till Eel Marsh House.
Jag fick betalt för att köra er till stationen.
Sex shilling, och jag ska tänka på saken.
Ni hittar ingen annan som kör er dit.
Då var vi framme.
-Kan ni hämta mig klockan tre? -Nej.
Jag måste tillbaka före tidvattnet annars blir jag fast hela dagen.
Det går ut igen klockan fem. Då kommer jag hit.
Fem, alltså.
TILL NATHANIEL PÅ ETTÅRSDAGEN
MOR OCH FAR
DÖDSATTEST NATHANIEL DRABLOW, SJU ÅR
DRUNKNAD KROPPEN ALDRIG ÅTERFUNNEN
Kom, då!
Hallå?
Vem där?
Keckwick!
Mamma!
Konstapeln, jag hörde att en olycka inträffade.
Ingen har kört över Nine Lives-vägen på många år.
Inte sen Drablows pojk drunknade där.
- Eel Marsh House står tomt. - Nej, jag såg en kvinna där.
Ursäkta mig ett ögonblick, sir.
Sir, min syster behöver hjälp.
- Vad står på? Vad heter du, vännen? - Hon heter Victoria Hardy.
- Vad har hänt? -Hon drack lut. Mamma var ute.
Lut, herregud! - Konstapeln!
- Kommer hon att dö? -Det kommer att bli bra.
Får se på dig.
Konstapeln!
Nej!
Nej, mitt barn!
Hallå? Mrs Fisher?
Det börjar bli sent. Ni missar tåget till London.
Jag kan inte åka än.
- Åk inte tillbaka till Eel Marsh House. - Varför inte?
-Mr Kipps, ni sa att ni har en son. -Ja.
Åk hem till honom.
Ta hand om honom, älska honom.
Jag skulle inte vara här om jag inte gjorde det.
-Mr Kipps. -Mr Daily.
Fint att ni kom.
Jag önskar bara min son Nicholas en god natt.
-Jag beklagar. -Det var länge sen.
Här finns plats för mig och min hustru så att vi kan vara tillsammans en dag.
Jag hörde om flickan i byn. Så fruktansvärt.
-Mår ni bra? -Ja.
Min fru vet inte om det, och jag vill helst inte att ni nämner det.
Prata överhuvudtaget inte om barn.
Han skulle ha varit i er ålder nu.
Tack, Archer.
Där är du ju.
Jag har sett fram emot att träffa er.
Jag är inte precis i gott skick. Det fanns inget rum.
- Då måste han bo hos oss. - Ja, det måste han, kära du.
-Arthur. -Tack.
- Tvillingarna äter inte med oss i kväll. - Det har nog inte mr Kipps något emot.
-Inte alls. -Emily!
Såja. Hälsa nu på mr Kipps.
Hej.
Tack, Archer.
Är ni gift, mr Kipps? - Inte sörpla, det är ouppfostrat.
-Barn? -En son.
Underbart. Ni vill inte sluta som vi.
Rikast i grevskapet och ingen som ärver.
Berättade han om Nicholas?
Det där är han.
Jag målade den själv. Jag älskar att måla och teckna.
- Den är väldigt fin. -Nicholas älskade också att teckna.
- Det gör han fortfarande. - Elizabeth, snälla du...
Han vill göra en teckning åt er.
Elizabeth!
Elizabeth, nej!
-Archer, medicinen! -Nej.
- Jag trodde sällskap skulle vara bra. - Det är ingen fara.
Hon är övertygad om att vår son talar genom henne.
Ni tror väl inte på spiritism?
Förr gjorde jag inte det...
men sen min fru dog, vet jag inte.
Förlåt mig. Jag visste inte...
Ibland känns det som om hon är med mig.
Ibland känns det som om...
hon är med mig i rummet och försöker nå fram till mig.
Ni måste vara försiktig med alla dessa charlataner-
- och deras seanser och kontakter med de döda.
De utnyttjar de mest utsatta. De gör mer ont än gott.
Det svåraste är besvikelsen.
Jag måste fortsätta sökandet.
Det är inte naturligt att förlora någon som är så ung.
Men om vi öppnar dörren till vidskepelse, var hamnar vi då?
Då jagar vi bara skuggor, Arthur.
När vi dör kommer vi dit upp.
Vi stannar inte här nere.
Såja, ligg ner.
ONSDAG
Jag kan förlora mitt arbete.
Om Jerome hjälper mig, hinner jag möta min son.
Jerome är nog inte till mycket hjälp.
Mr Jerome?
-Gå härifrån! -Jag ska inte göra dig illa.
Ni dödade Victoria Hardy. Försvinn!
-Vad tusan är det här? -Bara dumheter.
Nu kör vi er till huset.
Ni skulle ha gett er i väg när vi sa det.
Hans lilla flicka är död.
Ni såg henne. Ni såg kvinnan i huset.
Ta med honom hem. Det här är inte till hjälp för honom.
Ni och ert vidskepliga nonsens.
Var det vidskepligt nonsens som tog er pojke?
Dåså. Jag kör honom till stationen.
Strunta i dem. De lever kvar i medeltiden.
Men jag såg nån i huset.
Det är bara ett gammalt hus utanför världen.
Ju fortare det säljs, desto fortare kan folk gå vidare.
Det här ska hålla er vid liv.
Tidvattnet kommer in klockan elva. Jag hämtar er innan dess.
Jag vill gärna arbeta över natten.
Ta med er hunden.
Kom, då, flickan.
Bara som sällskap.
Jaga inte några skuggor.
DRA ÅT HELVETE, DIN SKÖKA
HON KOMMER ATT JAGA MIG TILL GRAVEN
FÖRSVINN
GUD SKYDDAR MIG
TILL MINNE AV NATHANIEL DRABLOW
JENNET HUMFRYE
ÄLSKAD SYSTER TILL ALICE DRABLOW.
VILAR I GUDS HÄNDER
GRATULERAR PÅ FÖDELSEDAGEN,
NATHANIEL ALL MIN KÄRLEK, MAMMA
Kära, Alice. Du gav mig inget annat val än att ge upp min son.
Om dina läkare säger att jag inte kan ta hand om min son, vad kan jag göra?
Du och Charles kan ta honom ifrån mig, men han är min.
Han kan aldrig bli er. Jennet.
ADOPTIVFÖRÄLDRARNAS NAMN: CHARLES OCH ALICE DRABLOW
BARNETS MOR: JENNET HUMFRYE
Kära Alice. Det är svårt att uttrycka djupet av det svek du, min syster-
- utsatte mig för, genom att inte låta mig besöka min son-
-eller att ge honom födelsedagskorten.
Du gör det nog inte för pojkens bästa utan för att såra mig.
Han är min. Om du inte låter mig träffa honom, ordnar jag det ändå.
Du försökte inte rädda honom, du räddade bara dig själv.
Du gav honom inte ens en begravning,
du bara lämnade honom där i leran.
Du har hans blod på dina händer.
Jag förlåter dig aldrig.
Ruttna i helvetet.
DÖDSATTEST: JENNET HUMFRYE 30 ÅR, SJÄLVMORD
KROPPEN HÄNGDE FRÅN EN BJÄLKE I BARNKAMMAREN
DU KUNDE HA RÄDDAT HONOM
Vem är det?
Ni tror mig inte.
Jag tror att även den klokaste kan se saker i mörkret.
Jag såg henne. Jag såg henne och hennes son.
Nej, pojken försvann i marsklandet. Kroppen återfanns aldrig.
Jag såg dem.
Herregud!
Nej, gör det inte!
Lucy!
Arthur!
Nej!
Stanna där. Vi kommer och hämtar dig.
Nej!
Arthur.
Här.
Jag minns när familjen Jerome förlorade sitt första barn.
De bestämde sig för att skaffa ett till. Lucy.
De låste in henne för att skydda henne.
- Inte för att man kan ersätta... - Hon var där, Sam.
Du är trött. Vila lite.
Vad hände honom, mrs Daily?
Han lekte på stranden med sina vänner.
Tidvattnet måste ha överraskat dem.
Ni har sett henne, eller hur?
Hon var i branden i morse.
Hon är alltid där.
-Ni får inte anklaga er själv. -För vad?
För att ni inte lyssnade på dem, för att ni inte höll er borta från huset.
Jag förstår inte.
När hon har setts... på vägen, i marsklandet, i trädgården-
- hur kort stund det än var, så har det alltid inträffat något efteråt.
Jaha?
På något våldsamt eller hemskt sätt har ett barn dött.
Så många, så många barn.
Fishers döttrar och Jeromes äldsta.
Keckwicks son, min Nicholas...
Hur?
Mrs Daily?
Hon tvingar oss... Hon tvingar oss att göra det.
Hon tvingar oss.
De tog hennes pojke så nu tar hon oss.
Hon såg er. Hon såg er.
Hon kommer.
-Elizabeth! -Sam!
Elizabeth! Nej, Elizabeth!
Joseph.
Om vi skickar telegrammet nu får de det innan de reser.
Hur kunde ni köra mig till Eel Marsh om ni tror att minsta lilla av det är sant?
-Jag trodde dem aldrig! -Ni ville inte!
Jag hade inget val.
Antingen väntar Nicholas på en bättre plats, eller så är han förlorad.
- Vad hade ni valt att tro på? -Ja, men min son lever och på väg hit!
Åh, nej. Nästa by ligger en timme bort.
Då har de hunnit ge sig av.
-När blir det lågvatten? -Fem? Hur så?
Om vi kan återförena Jennet Humfrye och sonen, får hon kanske äntligen frid.
- De hittade ju aldrig kroppen! - Men ni har något de saknade.
Arthur?
Sam, jag känner den! Den är under mina fötter.
Jag ska bara binda fast den.
Var försiktig!
Arthur?
Herregud.
Fortsätt backa!
-Stanna inte! -Pedalen är i botten.
Jag har hittat pojken!
Kan ni backa en bit till?
Motorn skär snart ihop!
Stanna, den sjunker!
Skynda på!
Här!
Nu begraver vi honom och får ett slut på det här.
Sam... det är en sak jag måste göra först.
De är vilsna.
De måste hitta varandra.
Nu är det snart dags.
Kom, då.
Nicholas?
Pappa?
Arthur!
Jag tror att hon är borta.
Jag förlåter aldrig att ni lät min pojke dö.
Jag förlåter er aldrig.
Förlåter aldrig.
Ett steg, två steg. Duktig pojke.
-Joseph! -Pappa!
Det här är min gode vän Sam.
- God kväll, Sam. -God kväll, Joseph. Angenämt.
Ändrade planer. Vi åker tillbaka till London.
Kan du köpa biljetter? Jag förklarar på vägen hem.
- Ska ni inte vila lite först? - Jag vill bara ha hem honom.
Jag förstår.
Tre biljetter till London, tack.
- Klarar ni och Elizabeth er? - Vi klarar oss.
Sam?
Pappa, vem är den där damen?
Det är din mamma.
Översättning: Kristina Valinger Svensk Medietext